FREDAGEN DEN 11 DECEMBER
Klockan 14:43
Åt du aldrig lunch?
Jag måste nog tillbaka till kontoret.
Långluncher gör min chef sur.
Ring din chef och säg att du tar ledigt i eftermiddag.
Det är ändå fredag och hett.
Vad ska jag göra på min lediga eftermiddag? Följa dig till flygplatsen?
Vi kan lata oss här lite till.
Vi behöver inte checka ut förrän kl. 15.00.
Hotellen är inte intresserade av när man kommer
utan när man checkar ut...
Jag avskyr att vara med dig på ett sånt här ställe.
Det finns gifta par som av fri vilja tillbringar en natt på ett billigt hotell.
Som gift kan man göra många saker av fri vilja.
Du talar som en tjej som har varit gift.
Det här är sista gången, Sam.
- Jaså? Vadå? - Det här.
Att möta dig i hemlighet.
Du kommer hit på affärsresor och vi stjäl lunchraster.
Jag önskar att du inte ens kommer hit.
Vad ska vi göra istället då? Skriva glödande kärleksbrev till varandra?
Jag måste gå.
- Jag kan komma hit nästa vecka. - Nej.
Inte ens för att träffa dig? Äta lunch ute?
Vi kan träffas. Vi kan till och med äta middag ihop.
Men respektabelt.
I mitt hus med min mammas foto på spiselkransen
och min syster som lagar stek för tre.
Efter steken,
ska vi skicka din syster på bio då och vända mammas foto?
Sam!
Som du vill.
Jag vill träffa dig så fort det går, Marion.
Under vilka omständigheter som helst, till och med anständiga sådana.
Du får anständighet att låta respektlöst.
Inte alls, jag är helt för det.
Det kräver tålamod, måttlighet och olidlig väntan.
För övrigt är det bara hårt arbete.
Men om jag kan se dig och röra vid dig gör det inget.
Jag är trött på att kämpa för folk som inte ens är här.
Jag kämpar för att betala min döde fars skulder
och underhåll till exet som bor på andra sidan jorden.
Jag betalar också.
Folk som träffas på hotellrum betalar också.
Om ett par år är mina skulder betalda.
Om hon gifter om sig slipper jag underhållet.
- Jag har inte ens varit gift. - Du kommer att gilla det.
Vi gifter oss.
Ja. Vi bor tillsammans i ett förråd bakom en järnhandel.
Vi skulle få många glada skratt.
Du kan slicka på frimärkena när jag skickar underhåll till mitt ex.
Jag slickar på frimärkena.
Vill du avsluta förhållandet
och hitta nån som är fri?
Jag funderar på det.
Hur kan du ens fundera över nåt sånt?
- Missa inte planet. - Kan vi inte åka tillsammans?
Jag är sen och du måste ta på dig skorna.
Är mr Lowery tillbaka från lunchen?
Han träffar mannen som ska köpa huset på Harris Street.
Oljemannen. Det är därför han är sen. Har du huvudvärk?
Det går över.
Huvudvärk är som föresatser,
man glömmer dem så fort det slutar att göra ont.
Har du en huvudvärkstablett? Jag har nåt annat.
Jag fick dem av min mors doktor på min bröllopsdag.
Teddy blev rasande när han fick veta att jag hade tagit lugnande.
Har det ringt nån?
Teddy ringde mig. Mamma ringde för att höra om Teddy hade ringt.
Din syster ringde och sa att hon ska till Tucson för att shoppa
och hon är borta hela helgen.
Det är varmt så in i norden.
Ni borde be chefen om luftkonditionering.
Han har råd med det idag.
Gör du klart kopiorna på mr Cassidys handlingar, Marion?
- Ja, sir. - Imorgon gäller det, min söta lilla flicka.
Inte ni. Min dotter.
En toppentjej.
Hon gifter sig imorgon.
Titta på min flicka.
Arton år gammal
och inte en enda olycklig dag.
Kom, Tom. Jag har luftkonditionering på mitt rum.
Vet ni vad jag gör med olycka?
Jag köper mig fri från den.
Är ni olycklig?
Inte överdrivet.
Jag köper huset som en bröllopsgåva till min flicka.
40000 dollar kontant.
Så köper man inte lycka. Så köper man sig fri från olycka.
Jag har aldrig mer på mig än jag har råd att förlora.
- Räkna dem! - Det var det värsta!
Det värsta är att det är oskattade pengar.
En så här stor kontant transaktion är väldigt ovanlig.
Än sen då? Det är mina pengar.
Nu är de dina.
Vi kunde lägga dem i kassaskåpet
och på måndag när du känner dig bra...
På tal om att känna sig bra,
var är flaskan du pratade om?
Ibland kan jag hålla tyst.
Jag dör av törst.
Jag vill inte ens ha dem på kontoret över helgen.
Lägg dem i bankfacket,
så får vi en check av honom på måndag istället.
Ja.
GEORGE LOWERY PRIVAT
Han flörtade med dig.
Han måste ha lagt märke till min vigselring.
Kom in.
Kopiorna. Jag skulle gärna vilja gå raka vägen hem efter banken.
- Jag har... - Det går bra.
För jag och er chef ska gå ut
och ta en drink. Eller hur?
- Visst. Känner du dig sjuk? - Det är bara huvudvärk.
Ni behöver en helg i Las Vegas, världens lekplats.
Jag ska tillbringa helgen i sängen. Tack.
Ska du inte ta tabletterna? De tar hand om huvudvärken.
Man kan inte köpa sig fri från olycka med tabletter.
Jag ska lämna pengarna på banken och sen går jag hem och sover bort den.
Vad i hela världen... Vad gör du här?
Så klart att jag är glad att se dig. Det är jag alltid.
Vad är det, Marion?
Stanna.
Ni hade bråttom.
Ja. Jag hade inte tänkt sova så länge.
Det hände nästan en olycka igår för att jag var så sömnig,
- så jag beslöt mig för att stanna. - Sov ni här hela natten?
Ja. Jag kunde inte hålla ögonen öppna.
Det finns många motell i området. Ni skulle ha...
För att ta det säkra före det osäkra.
Jag hade inte tänkt sova hela natten. Jag stannade bara. Har jag brutit mot lagen?
- Nej, frun. - Kan jag köra vidare då?
Är nåt på tok?
Inte alls. Verkar det så?
- Ärligt talat, ja. - Jag skulle vilja köra vidare.
- Är det? - Är det vadå?
Jag har sagt att det inte är nåt på tok
förutom att jag har bråttom och ni tar upp min tid.
Vänta lite. Stäng motorn.
Får jag se körkortet?
- Varför? - Snälla.
HÖGER FIL TILL GORMAN
Jag kommer strax!
- Jag har inte lust att bråka. - Va?
Man brukar säga: "Första kunden är den jobbigaste."
Men jag har inte lust att bråka,
så jag tänker vara så hygglig att ni inte har några skäl...
Kan jag få byta bil?
Gör vad ni vill. Ni är ju kvinna. Är den er?
Ja, den... Det är inget fel på den.
- Jag bara... - Ni är trött på den.
Se er om, ni kanske får syn på nåt.
Under tiden gör min mekaniker en snabbkoll.
- Vill ni ha kaffe? Jag skulle... - Nej, tack.
Jag har bråttom och vill bara byta.
Det är inte bra
att ha bråttom när man köper begagnade bilar.
Men man bråkar inte en så här fin dag. Jag kör in er bil i garaget.
Den hade jag valt åt er.
- Vad kostar den? - Varsågod.
- Kör den runt kvarteret. - Den ser bra ut.
Hur mycket blir det om jag byter in min bil?
Vill ni inte ha betänketid?
Ni har verkligen bråttom? Är det nån som jagar er?
Inte alls.
Det är första gången kunden har mer bråttom än säljaren.
Jag skulle säga
er bil plus 700 dollar.
- 700 dollar. - Man har väl alltid tid att diskutera priset.
Okej.
Kan ni bevisa att bilen är er?
Registreringsskylten är från en annan stat. Har ni ägarbeviset...
Jag har alla nödvändiga papper. Finns det en damtoalett?
I huset.
Där borta.
Det är bäst att ni provkör den.
Jag vill inte att California Charlie ska få dåligt rykte.
Det behövs inte. Kan vi inte bara slutföra affären och...
Jag ska vara ärlig mot er.
- Jag litar på er, men... - Men vadå?
Är det nåt fel
i att ta ett beslut och skynda vidare?
- Tror ni att min bil är stulen? - Nej, frun.
Då går vi in.
Stanna!
Sätt den här inne.
Tack.
Det var första gången jag såg kunden
pressa säljaren.
Är det nån som jagar henne?
Jag måste kolla papperen, Charlie.
- Såg hon skum ut? - Hon betedde sig skumt.
Det lustiga var att hon betalade mig 700 dollar kontant.
- Ja, mr Lowery. - Caroline, har Marion inte kommit än?
Nej, men hon brukar vara sen om måndagarna.
Meddela mig så fort hon kommer.
Och ring hennes syster. Ingen svarar i huset.
Jag ringde systern på jobbet,
Music Makers Music Store,
och hon vet inte heller var Marion är.
Åk till huset.
Hon kanske inte kan svara.
Hennes syster åker dit. Hon är lika orolig som vi.
Jag har ingen aning.
Jag har inte sett er syster sen hon lämnade kontoret i fredags.
Hon mådde inte bra och ville hem tidigare.
Det var sista gången jag såg... Vänta.
Jag såg henne en gång till. Hon körde...
Det är bäst att ni kommer till kontoret.
Caroline, ring mr Cassidy.
Cassidy, jag sa ju att det var för mycket kontanter!
Jag tar inte på mig ansvaret.
För guds skull.
En tjej som har jobbat hos en i tio år litar man på.
Det är bäst att du kommer hit.
Jag struntar inte i 40000 dollar!
Jag ska ha tillbaka pengarna. Om nåt saknas ersätter jag det med hennes fina mjuka hud!
- Jag letar upp henne. - Vänta, Cassidy.
Jag kan inte tro... Det är ett mysterium. Jag kan inte...
Har du kollat med banken? Såg de inte henne?
Litar du fortfarande på henne? Jösses! Hon satt där när jag tog fram dem!
Hon tittade knappt på dem. Hon planerade. Hon flörtade ju med mig!
MOTELL BATES - LEDIGA RUM
Förlåt, jag hörde inte er i regnet.
Kom in.
- Vilken hemsk kväll. - Har ni ett ledigt rum?
Vi har tolv lediga rum. Tolv stugor, tolv lediga rum.
De flyttade motorvägen.
Jag trodde nog att jag hade kommit av huvudvägen.
Det måste ni ha gjort.
Annars är det ingen som stannar här längre.
Ingen mening med att grubbla över vad vi har förlorat.
Vi fortsätter tända ljusen och följer våra rutiner.
Er hemadress. Det räcker med stad.
Los Angeles.
Stuga ett. Den ligger närmare ifall ni vill ha nåt.
Precis bredvid kontoret.
Jag vill bara sova, kanske lite mat.
Det ligger en krog 15 kilometer bort, utanför Fairvale.
- Är jag så nära Fairvale? - 25 kilometer. Jag tar era väskor.
Det är kvavt här inne.
Madrassen är mjuk,
det finns hängare i garderoben och brevpapper som det står Motell Bates på
om ni vill göra era vänner avundsjuka.
Och...
- Där borta. - Badrummet.
Ja.
Om ni vill ha nåt är det bara att knacka i väggen.
- Jag är på kontoret. - Tack, mr Bates.
Norman Bates.
Ni ska väl inte ge er ut igen till krogen?
Nej.
Vill ni göra mig en tjänst då? Vill ni äta middag med mig?
Jag skulle just äta.
Inget speciellt, bara smörgåsar och mjölk.
Men det vore trevligt om ni kom upp till huset.
Jag dukar inte så fint, men köket är väldigt hemtrevligt.
- Jag kommer gärna. - Okej.
Känn er som hemma och ta av era våta skor,
så kommer jag när det är klart.
Okej.
Med mitt... Med mitt pålitliga paraply.
Nej! Jag sa nej!
Du får inte ta hem främmande flickor på kvällsmat!
Tända ljus, typiskt billigt erotiskt
för unga män med billiga erotiska tankar!
Snälla mamma.
Vad händer efter kvällsmaten? Musik? Viskningar?
Mamma, hon är bara en främling som är hungrig och det regnar ute.
"Mamma, hon är bara en främling." Som om män inte åtrår främlingar. Som om...
Jag vill inte prata om äckliga saker för de äcklar mig!
Förstår du? Gå.
Säg åt henne att hon inte ska få tillfredsställa sin äckliga aptit
med min mat eller min son!
Eller måste jag säga det för att du inte vågar?
- Vågar du? - Håll käften!
- Jag har ställt till det för er. - Nej.
Mamma... Min mamma...
Vad ska man säga?
Hon är inte sig själv idag.
Ni skulle inte ha besvärat er. Jag är ändå inte så hungrig.
Förlåt.
Jag önskar att man kunde be om ursäkt för andra.
Oroa er inte.
Vi kan lika gärna äta nu när ni har lagat kvällsmat.
Det är nog trevligare och varmare på kontoret.
Det har slutat regna.
Att äta på kontor är för beskäftigt.
- Salongen är här. - Som ni vill.
- Sitt. - Tack.
Ni är så vänlig.
Det är till er. Jag är inte hungrig. Hugg i.
Ni... Ni äter som en fågel.
Det vet ni allt om förstås.
Nej, egentligen inte.
Jag har hört att uttrycket "Äta som en fågel"
inte stäm... stämmer.
För fåglar äter faktiskt otroligt mycket.
Men jag kan inte så mycket om fåglar.
Min hobby är att stoppa upp saker.
Uppstoppning.
Jag stoppar hellre upp fåglar
för jag hatar andra uppstoppade djur.
Rävar och schimpanser.
Vissa stoppar till och med upp hundar och katter, men det klarar inte jag.
Fåglar ser bra ut uppstoppade för...
De är ganska passiva.
Vilken underlig hobby. Egendomlig.
- Ovanlig också. - Ja, jag skulle tro det.
Den är inte så dyr som man kan tro. Väldigt billig.
Nål, tråd och sågspån.
Kemikalierna är det enda som kostar.
Män ska ha en hobby.
Tja, det är... Det är mer än en hobby.
En hobby ska fördriva tiden, inte fylla den.
Har ni inget att fylla er tid med?
Jo.
Jag tar hand om kontoret,
sköter stugorna och ägorna
och går min mammas ärenden.
De hon tror att jag klarar.
Går ni ut med era vänner?
En mamma är en pojkes bästa vän.
Har ni aldrig haft tomma stunder i ert liv?
- En del. - Vart ska ni?
Jag ville inte snoka.
Jag letar efter en öde ö.
Vad flyr ni från?
- Varför frågar ni det? - Jag vet inte.
Folk flyr inte från saker.
Det regnade inte så länge. Vet ni vad?
Jag tror
att alla sitter fast i sina egna fällor
och ingen kan nånsin ta sig ut.
Vi river och klöser,
men bara i luften, på varandra.
Vi kommer inte loss.
Ibland går vi i fällan med vilje.
Jag föddes i min. Det gör mig inget längre.
Det borde det göra.
Det gör det, men jag säger att det inte gör det.
Om nån skulle tilltala mig
som hon tilltalade er...
Ibland när hon tilltalar mig så där
känns det som jag vill skälla ut henne och lämna henne för alltid.
Eller åtminstone trotsa henne.
Men jag vet att det inte går.
Hon är sjuk.
Hon lät stark.
Nej, jag menar sinnessjuk.
Hon fick uppfostra mig själv efter att min far dog.
Jag var bara fem och det måste ha varit svårt för henne.
Hon behövde inte jobba.
Han lämnade pengar efter sig.
För ett par år sen träffade mamma en man.
Han övertalade henne att bygga det här motellet.
Han kunde ha övertalat henne till vad som helst.
När han också dog blev chocken för stor.
Och sättet han dog på...
Vi ska nog inte prata om det medan ni äter.
Det var en hemsk förlust. Hon hade inget kvar.
Utom er.
En son kan inte ersätta en älskare.
Varför åker ni inte er väg?
Till en öde ö, som ni?
Nej, inte som jag.
Det kan jag inte. Vem skulle se efter henne?
Hon skulle bli helt ensam.
Hennes låga skulle slockna.
Det skulle bli kallt och fuktigt som i graven.
Om man älskar nån
gör man inte så mot dem, inte ens om man hatar dem.
Jag hatar inte henne.
Jag hatar vad det har blivit av henne.
Jag hatar sjukdomen.
Vore det inte bättre om ni placerade henne
nånstans...
Menar ni en institution? Ett dårhus?
Folk kallar alltid ett dårhus för "nånstans", eller hur?
Placera henne nånstans.
Förlåt, det var inte meningen att låta så kall.
Vad vet ni om vård?
Har ni nånsin sett ett sånt ställe inifrån?
Skratten, tårarna
och de elaka ögonen som studerar en.
Skulle min mamma vara där?
Men hon skadar ingen.
Lika snäll som de uppstoppade fåglarna.
Jag är ledsen.
Jag tyckte bara... Det verkar som om hon gör er illa.
- Jag menade väl. - Det gör folk alltid.
De smackar, skakar på huvudet
och föreslår det väldigt försiktigt.
Jag har förstås själv föreslagit det.
Men jag hatar att ens tänka på det.
Hon behöver mig.
Hon är
ingen galning.
Hon blir bara lite arg ibland.
Alla blir arga ibland.
Blir inte ni det?
Jo.
Ibland räcker det med en gång.
Tack.
Tack, Norman.
Norman.
Ska ni redan tillbaka till ert rum?
Jag är väldigt trött.
Jag ska köra långt imorgon, hela vägen tillbaka till Phoenix.
Jaså?
Jag gick i en privat fälla där
och jag ska tillbaka för att ta mig ur den
innan det är för sent för mig också.
Vill ni inte stanna lite till?
Vi kan prata.
Gärna, men...
Okej.
Vi ses imorgon bitti. Jag kommer med frukost.
- Hur dags? - Tidigt. I gryningen.
Okej, miss...
- Crane. - Crane. Just det.
Godnatt.
Nej!
Mamma! Herregud, mamma!
Blod! Blod!
Jag har försökt med olika märken.
Det har inte fungerat med nåt av dem.
Vi ska se vad det står om den här.
Det står en innehållsdeklaration
och en garanti om att utrota hela världens insekter,
men det står inte om det är smärtfritt.
Antingen det gäller insekter eller människor så borde döden vara smärtfri.
Den här verkar ha bättre egenskaper än de andra.
Sam?
Sam! Det är en dam som vill träffa dig.
- Ja, miss? - Jag är Marions syster.
- Javisst. Lila. - Är Marion här?
- Nej. - Tack.
Är nåt på tok?
Hon lämnade sitt hem i fredags.
Jag var i Tucson i helgen och jag har inte hört av henne sen dess.
Inte ens ett telefonsamtal.
Jag bryr mig inte om ifall ni har nåt för er, det angår inte mig,
men jag vill prata med Marion och höra henne säga
att det inte angår mig, så ska jag gå...
Bob, gå ut och ät lunch.
- Jag har lunch med mig. - Gå ut och ät den.
Vad skulle vi ha ihop?
Förlåt att jag gråter.
Har Marion råkat illa ut? Vad är det?
Ska vi prata om Marion?
Vem är ni, min vän?
Jag heter Arbogast, min vän.
Jag är privatdetektiv.
- Var är hon, miss Crane? - Jag känner inte er.
Det vet jag för annars hade jag inte kunnat följa efter er.
Varför är ni intresserad?
Tja, 40000 dollar.
- 40000 dollar? - Ja.
Det är bäst att nån berättar vad som är på gång.
- Jag klarar inte mer... - Ta det lugnt.
Ta det lugnt. Er flickvän stal 40000 dollar.
Vad pratar ni om? Vad är det här?
Hon skulle lämna pengarna på banken i fredags, men det gjorde hon inte.
- Ingen har sett henne sen dess. - Nån har sett henne.
Det är alltid nån som ser en flicka med 40000 dollar.
De vill inte ha nåt åtal, de vill bara ha pengarna tillbaka.
- Om hon är här... - Det är hon inte.
Får jag fråga er nåt, miss Crane?
Kom ni bara hit av en ingivelse?
Det var ingen ingivelse. Bara en förhoppning.
Med en liten koll skulle jag kunna tro er.
Jag bryr mig inte om ifall ni tror mig eller inte.
Jag vill bara träffa Marion innan hon blir för djupt insyltad.
Kollade ni i Phoenix? Sjukhus? Hon kanske har råkat ut för en olycka.
Hon sågs lämna stan i sin egen bil
av sin chef, ska jag tillägga.
Otroligt. Tycker ni inte?
Vi tvivlar snabbare på folk
som har rykte om sig att vara ärliga.
Jag tror att hon är här, miss Crane.
När det finns en pojkvän...
Hon är inte där,
men hon finns nånstans i den här stan.
Jag ska hitta henne. Vi ses.
- Godkväll. - Godkväll.
Jag körde nästan förbi.
Jag glömmer alltid att tända skylten, men vi har ett ledigt rum.
Tolv, faktiskt. Tolv stugor, tolv lediga rum. Godis?
Nej, tack.
Alla andra motell har bländat mina ögon med sitt neon,
men det här är första stället som gömmer sig för världen.
Ärligt talat glömde jag faktiskt inte att tända neonskylten.
Det är inte lönt längre.
Motorvägen låg där förr.
Vill ni checka in?
Nej, sitt. Jag vill inte besvära er.
- Jag vill bara ställa några frågor. - Inget besvär. Dags att bädda rent.
Jag renbäddar alltid en gång i veckan.
Jag hatar lukten av fukt, gör inte ni det? Det är så...
Läskig lukt. Kom.
Vill ni köpa ett motell?
Nej.
Jag undrade för att ni sett så många
de senaste dagarna, jag tänkte att ni...
Vad ville ni fråga?
Jag letar efter en försvunnen person.
Mitt namn är Arbogast. Jag är privatdetektiv.
Jag har försökt att spåra en flicka
från Phoenix som har varit försvunnen en vecka.
Det är privat. Familjen vill förlåta henne.
Hon ligger inte risigt till.
Polisen söker väl inte efter folk som inte ligger risigt till.
- Jag är inte polis. - Nähä.
Vi tror att hon tog den här vägen.
Hon kan ha stannat i området. Stannade hon här?
Ingen har kommit hit på ett par veckor.
Kan ni se på fotot innan ni svarar?
Innan jag svarar?
- Ni talar som en polis. - Se på fotot, tack.
- Är ni säker? - Ja.
Hon kan ha använt ett annat namn.
Hennes riktiga namn är Marion Crane,
men hon kan ha checkat in under ett annat namn.
Jag bryr mig inte så mycket om incheckningen längre.
Man släpper rutinerna en efter en.
Jag borde inte ens besvära mig med lakanen,
men det är svårt att bryta en vana.
Vilket påminner mig om...
- Vad är det? - Ljuset. Skylten.
Förra veckan sa ett par att om den inte hade varit tänd
hade de trott att det var ett gammalt övergivet...
Just det.
Ni sa att ingen hade varit här på länge,
men sen kom ett par som inte visste att det var öppet.
Ja.
Det är svårt att bryta en vana.
Flickan kan ha checkat in under ett annat namn.
Får jag titta i liggaren?
- Ja. - Tack.
Okej.
Jag ska hitta datumet nånstans.
Det finns ingen där.
Jag har ett prov på hennes handstil här.
Just det.
Här.
Marie Samuels. Intressant alias.
- Är det hon? - Ja, jag tror det.
Marie, Marion.
Samuels. Hennes pojkvän heter Sam.
Bar hon förklädnad?
- Vill ni se fotot igen? - Jag ljög inte, mr...
Jag vet. Ni skulle inte ljuga.
Det är svårt att hålla reda på tiden här.
Jag förstår.
Just det.
Det regnade
och hennes hår var vått.
Fotot är inte så bra.
Nej, det är väl inte det.
Berätta om henne.
Tja,
hon kom hit ganska sent en kväll och gick och la sig meddetsamma.
Hon åkte iväg tidigt morgonen därpå.
- Hur tidigt? - Väldigt tidigt.
Vilken morgon var det?
Morgonen...
- Morgonen därpå. Söndag. - Jag förstår.
- Var det nån som såg henne här? - Nej.
- Kom hon hit med nån? - Nej.
- Ringde hon några samtal eller... - Nej.
Lokalt?
Tillbringade ni natten med henne?
Nej.
Hur vet ni att hon inte ringde några samtal då?
Hon var väldigt trött och...
Nu börjar jag minnas.
Jag ser det framför mig.
Om man ser nåt framför sig...
Det är bra. Ta god tid på er.
Hon satt där borta...
Nej, hon stod där borta med en smörgås i handen
och sa att hon skulle lägga sig tidigt
för hon hade en lång körning framför sig.
- Vart? - Där hon kom ifrån.
Nej, ni sa att hon satt där innan... Stod där borta...
Ja, i min salong.
Hon var hungrig, jag gjorde en smörgås åt henne
och sen sa hon att hon var trött och måste lägga sig.
Jag förstår. Hur betalade hon?
- Kontant? Check? - Kontant.
Kontant?
- Kom hon tillbaka efter att hon hade åkt? - Varför skulle hon göra det?
Nej.
Det var väl allt.
Jag har lite att göra om ni ursäktar.
Ärligt talat så gör jag inte det.
Det går inte ihop.
Det stämmer inte. Nåt saknas.
Vad tror ni att jag vet?
Folk kommer och går.
- Så sant. Hon är väl inte kvar? - Nej.
Om jag vill kolla alla tolv stugorna
behöver jag väl tillstånd?
Tror ni mig inte kan ni följa med och hjälpa mig byta lakan.
- Okej? - Nej tack.
Har ni ändrat er?
Jag har nog ett sånt ansikte som man bara måste tro på.
- Är det nån hemma? - Nej.
Inte? Det är nån som sitter i fönstret.
- Nej. - Jo. Titta själv.
Det måste vara min mamma.
Hon är invalid.
Det är som att bo ensam.
Jag förstår.
Om Marion Crane var här skulle du väl inte gömma henne?
- Nej. - Inte ens om hon betalade dig?
Nej.
Låt oss säga att hon ville att ni skulle skydda henne.
Ni skulle känna er utnyttjad.
Ni låter väl ingen utnyttja er?
- Jag är ingen idiot. - Tja, jag...
Jag låter mig inte utnyttjas, inte ens av en kvinna.
- Jag ifrågasätter inte er manlighet. - Säg så här.
Hon kan ha lurat mig, men hon lurade inte min mamma.
Så hon träffade henne. Får jag prata med henne?
Nej. Hon är invalid.
Bara ett par minuter.
Ni kanske missade nåt.
Sjuka gamla kvinnor brukar vara uppmärksamma.
- Jag tror att vi... - Bara ett ögonblick. Jag vill inte störa henne.
- Jag har pratat klart med er. - Ja, men bara...
Det vore bra om ni gick nu. Tack.
Okej.
Ni skulle bespara mig mycket jobb om jag fick prata med henne.
- Behövs det tillstånd för det också? - Ja.
Tack i alla fall.
Hej, Loomis. Det är Arbogast. Är Lila där?
Får jag tala med henne, tack?
Hallå, Lila.
Hör på, Lila. Marion var här.
Hon sov över förra lördagen på Motell Bates.
Det ligger vid den gamla motorvägen.
Jag vet vilken stuga hon bodde i. Nummer ett.
Killen som driver stället sa att hon bara tillbringade natten där
och åkte därifrån nästa dag.
Nej, inte precis.
Jag förhörde honom. Det går nog inte att få mer ur honom.
Jag får pussla ihop alla bitarna.
Jag känner mig inte helt nöjd...
Killen hade en sjuk gammal mamma.
Hon träffade nog Marion och pratade med henne.
Nej. Tyvärr fick jag inte prata med henne.
Det gjorde jag, men jag går nog tillbaka till motellet först.
Nej, stanna med Loomis. Jag är tillbaka om en timme.
Visst. Hör på, jag...
Vet du vad jag tror?
Vår vän Sam Loomis visste nog inte att Marion var här.
Okej. Vi ses om en timme.
Okej, hej då.
Bates?
Ibland låter lördag kväll så ensamt.
Har du lagt märke till det, Lila?
Sam, han sa en timme.
Ja.
- Det har gått tre timmar. - Ska vi bara sitta här och vänta?
Han kommer tillbaka.
Vi stannar här och väntar.
- Hur långt bort är den gamla motorvägen? - Du vill åka dit, va?
- Överraska Arbogast och tanten... - Ja.
- Kanske skaka om henne lite. - Ja!
- Det vore inte så klokt. - Tålamod är inte min starka sida.
- Jag åker dit. - Arbogast sa...
En timme eller mindre.
- Jag åker. - Du kommer aldrig att hitta.
- Stanna här. - Varför kan jag inte följa med?
Jag vet inte. En av oss måste stanna här, ifall han är på väg hit.
Ska jag bara sitta här och vänta?
Ja. Stanna här.
Arbogast?
Arbogast!
- Har han inte kommit tillbaka? - Sam!
Ingen Arbogast, ingen Bates. Bara den gamla damen är hemma.
En sjuk gammal dam som inte kan öppna dörren, eller som inte vill.
Vart har han tagit vägen?
Han kanske hittade en ledtråd att följa.
- Utan att ringa mig? - Han kanske hade bråttom.
Han ringde när han inte hade nåt. Bara en konstig känsla.
Hade han ringt om han hittat nåt?
Ja, det tror jag.
- Vi åker till Al Chambers. - Vem är han?
- Vår lokale polischef. - Jag hämtar kappan.
Godkväll.
Jag får väl börja från början.
Ja.
- Det här är Lila Crane från Phoenix. - Goddag.
Hon letar efter sin syster. En privatdetektiv hjälper till och...
Han ringde.
Han hade spårat henne till motellet vid motorvägen.
Det måste vara Motell Bates.
Han ringde och sa att han skulle förhöra mrs Bates.
Har Norman gift sig?
Det tror jag inte. En gammal kvinna. Hans mamma.
Det var tidigt på kvällen. Vi har inte hört av honom sen dess.
Hur länge har er syster varit försvunnen?
Hon lämnade Phoenix för en vecka sen, spårlöst försvunnen.
Hur kunde ni och detektiven spåra henne till Fairvale?
De trodde att hon skulle till mig.
- Lämnade hon Phoenix själv? - Ja.
Då är hon inte direkt försvunnen, hon har snarare rymt.
- Ja. - Från vadå?
- Hon stal pengar. - Mycket?
40000 dollar.
Polisen har inte kunnat...
De inblandade ville att hon skulle lämna tillbaka pengarna,
då skulle de inte blanda in polisen.
Det förklarar privatdetektiven. Han spårade henne till Bates.
Vad sa han när han ringde?
Han sa att Marion var där en natt och åkte vidare sen.
Med 40000 dollar?
Han sa inget om pengarna.
Vad han sa på telefon är inte viktigt.
Han skulle komma tillbaka
efter att han hade pratat med mamman.
Ni måste göra nåt åt det.
Som vadå?
Jag är ledsen om jag verkar för orolig.
Jag känner att nåt är fel och jag måste få veta vad.
Jag tror också att nåt är fel, men det är inte samma sak.
Felet är er privatdetektiv.
Han kom säkert på vart er syster skulle
genom Norman Bates
och ringde er för att ni skulle vänta medan han jagade henne och pengarna.
Nej, han var inte nöjd. Han skulle tillbaka dit.
Ring Norman och låt honom berätta vad som hände.
Så här dags?
Han var ute för en stund sen när jag var där.
Är han tillbaka har han nog inte hunnit lägga sig.
Han var inte ute,
han lät bara bli att öppna mitt i natten som de flesta.
Han lever som en eremit.
Ni minns väl det hemska som hände där för tio år sen.
Snälla. Ring.
Florrie, polischefen vill att du kopplar honom till Motell Bates.
Hallå, Norman? Polischef Chambers.
Bra, tack.
Hör på, vi är lite oroliga.
Har du sett en kille ikväll...
Inte en kund.
- En privatdetektiv som heter... - Arbogast.
Arbogast.
Och efter att han gick?
Nej, det gör inget, Norman.
Detektiven var där, Norman berättade om flickan,
och detektiven tackade honom och gick.
Kom han inte tillbaka? Träffade han inte mamman?
Han sa väl att han inte kunde komma direkt
för att han skulle förhöra Bates mamma?
Ja.
Norman Bates mamma har varit död och begravd
på Green Lawn-kyrkogården i tio år nu.
Norman och jag valde ut klänningen som hon begravdes i. Lavendelblå.
Det vet alla.
Det är enda fallet av mord och självmord i Fairvale.
Mrs Bates förgiftade mannen hon var ihop med
när hon upptäckte att han var gift.
Sen tog hon samma gift själv.
Stryknin. Hemskt sätt att dö på.
Norman hittade dem döda.
I sängen.
Så kvinnan jag såg i fönstret var inte Bates mamma?
Vänta lite.
Är du säker på att du såg en gammal kvinna?
Ja! I huset bakom motellet!
Jag ropade och bankade, men hon ignorerade mig!
Säger du att du såg Norman Bates mamma?
Ja, det sa ju Arbogast också!
Den unge mannen lät honom inte träffa henne för att hon var för sjuk.
Om det är mrs Bates,
vem är då kvinnan som begravdes på Green Lawn-kyrkogården?
Jag ska ta upp nåt, mamma.
Förlåt, min pojke,
men du ser löjlig ut när du ger mig order.
Snälla, mamma.
Nej! Jag gömmer mig inte i fruktkällaren.
Tycker du att jag är galen?
Jag stannar här.
Det är mitt rum och ingen kan slita mig härifrån,
minst av allt min store modige son.
De kommer nu, mamma.
Han jagade flickan och nu jagar nån honom.
Snälla mamma, bara ett par dagar.
Bara ett par dagar så att de inte hittar dig.
Bara ett par dagar?
I den mörka fruktkällaren? Nej!
Du gömde mig där en gång, aldrig mer!
Stick!
- Stick. - Jag bär dig, mamma.
Vad tar du dig till, Norman?
Rör mig inte! Sluta! Norman!
Sätt ner mig! Jag kan gå själv.
FAIRVALE-KYRKAN
- Godmorgon. - Godmorgon.
Godmorgon.
Vi tänkte köra till det där motellet med dig.
- Han har redan varit där. - Före gudstjänsten.
- Har ni ätit frukost? - Hittade du nåt?
Ingenting. Vi släpper fram folket.
Vad sa han om min syster?
Bara det han sa till detektiven, att hon använde ett annat namn.
Jag såg själv liggaren.
Jag såg hela motellet. Killen är ensam där.
- Ingen mamma? - Det måste ha varit en illusion.
Jag vet att du inte brukar se syner,
men det var ingen kvinna där och jag tror inte på spöken,
- så är det. - Det känns som nåt...
Ledsen att jag inte kunde muntra upp er.
Ni kan komma till mitt kontor
och anmäla en försvunnen person och en stöld.
Ju fortare ni överlämnar det till polisen,
desto fortare kommer er syster att hittas.
Vad sägs om det?
- Jag vet inte. - Det är söndag.
Kom med anmälan runt middagstid.
Det blir trevligare så.
- Du också, Sam. - Tack.
- Jag kanske ser syner. - Nej, det gör du inte.
Ska jag släppa av dig vid hotellet?
Sam.
Jag är inte nöjd förrän jag får åka dit.
Inte jag heller. Kom.
Bäst vi bestämmer vad vi ska säga när vi går in.
Vi checkar in som man och hustru.
Vi blir anvisade en stuga
och sen genomsöker vi hela stället.
Jag undrar vart Bates har dragit sig undan.
Nån är i fönstret. Jag såg gardinen röra sig.
Kom.
- Kan jag hjälpa er? - Vi skulle precis ringa efter er.
Ni vill väl ha ett rum.
Vi skulle åka direkt till San Francisco,
men himlen ser inte lovande ut.
- Det ser ut att bli dåligt väder. - Ja.
- Ni ska få stuga tio. - Ska vi inte checka in först?
Nej. Det är inte nödvändigt.
Min chef betalar resan, det är en affärsresa till 90%.
Han vill ha kvitton.
Det är bäst att jag checkar in och får kvitto.
Tack.
- Jag tar väskorna. - Vi har inga.
- Då visar jag er rummet. - Det här har aldrig hänt.
Checkar man in utan väskor i det här landet
måste man betala förskott.
Tio dollar.
Kvittot.
Jag går i förväg.
Här har ni kvittot. Jag ska visa stugan.
Besvära er inte. Vi hittar den.
Vi måste in i stugan och genomsöka den
hur rädda vi än är för vad vi kommer att hitta.
Jag vet.
Tror du att det hände nåt där?
Jag vet inte.
Om man drev ett sånt här värdelöst motell,
vad behövs för att komma bort?
För att starta nåt nytt?
40000 dollar?
Hur kan vi bevisa det...
Om han öppnar ett motell vid den nya motorvägen om ett år...
Det måste finnas bevis,
nåt som bevisar att han tog pengarna från Marion.
- Hur kan du vara så säker? - Arbogast. Han gillade mig.
Han tyckte synd om mig och började känna likadant för dig.
Det märktes när jag pratade med honom på telefon.
Han hade inte åkt nånstans
utan att berätta för oss, såvida han inte blev stoppad.
Han blev stoppad. Han måste ha upptäckt nåt.
Vi börjar med stuga ett.
Om han ser oss, luftar vi oss bara.
Bates.
- Inget duschdraperi. - Sam!
- Titta! - Vad är det?
Det är siffror. De försvann inte med vattnet. Titta.
Siffror har lagts till och dragits från 40000.
Det bevisar att Marion var här.
- Det kan inte vara slumpen. - Bates förnekade inte att hon var här.
Bevisar det inte att han kände till pengarna?
Ska vi fråga var han har gömt dem?
Nej.
Men den gamla kvinnan sa nåt till Arbogast.
Hon får säga samma sak till oss.
- Du kan inte gå dit upp. - Varför inte?
- Bates. - Vi letar upp honom.
En av oss uppehåller honom medan den andra går till kvinnan.
Du kan inte hålla kvar honom om han inte vill.
- Jag vill inte att du går in i huset själv. - Jag klarar av en sjuk gammal kvinna.
Okej, jag letar upp Bates och uppehåller honom.
Vänta lite.
Om du får nåt ur mamman,
hittar du då tillbaka till stan?
Naturligtvis.
Stanna inte om du får veta nåt.
- Letar ni efter mig? - Ja, det gör jag faktiskt.
Min fru tar en tupplur
och jag kan aldrig vara tyst, så jag tänkte leta upp er för att prata.
- Bra. Är ni nöjd med stugan? - Den är jättefin.
Det är bara jag som har pratat hittills.
Jag trodde det var ensamma människor
som pratade när de väl fick en chans.
Men ni bara lyssnar.
Ni är väl ensam här?
Det skulle driva mig till vansinne.
Vilken extrem reaktion.
Bara ett uttryck.
Jag hade gjort vad som helst för att komma bort.
- Skulle inte ni göra det? - Nej.
Mrs Bates?
Jag säger inte att ni inte ska vara nöjd,
men jag tvivlar på att ni är det.
Jag tror att ni såg en chans att komma bort från det här stället.
Det här stället? Det är min enda värld.
Jag växte upp i huset. Jag hade en mycket lycklig barndom.
Mamma och jag var mycket lyckliga.
Ni ser rädd ut. Har jag sagt nåt skrämmande?
Jag vet inte vad ni har sagt.
Jag har pratat om er mamma och motellet.
- Hur ska ni klara det? - Vadå?
Köpa ett nytt i en annan stad där ni inte behöver gömma er mor.
Hoppa in i bilen och stick härifrån.
Varifrån ska ni få pengar?
Eller har ni redan pengar undangömda?
- Håll käften! - 40000 dollar.
Er mor vet nog var pengarna är och vad ni gjorde för att få dem.
Hon berättar nog för oss.
Var är flickan ni kom hit med? Var är hon?
Mrs Bates...
Jag är Norma Bates!
DOMSTOL
Om nån får några svar, så är det psykiatern.
Inte ens jag kunde nå Norman trots att han känner mig.
- Fryser ni, miss? - Nej.
Pratade han med er?
Nej.
Jag fick höra hela historien, inte av Norman utan av hans mor.
Norman Bates existerar inte längre.
Han existerade bara till hälften.
Nu har den andra halvan tagit över,
förmodligen för alltid.
Dödade han min syster?
Ja. Och nej.
Om ni försöker bygga en psykologisk grund
för ett försvar, vill den här kollegan...
Psykiatrer bygger inte grunder.
De försöker bara förklara.
- Men min syster är... - Ja.
Ja, jag är ledsen.
Privatdetektiven också.
Om man draggar sumpmarken utanför motellet hittar...
Har ni några olösta fall med försvunna personer?
- Ja, två. - Unga flickor?
- Erkände han... - Som sagt, mamman.
För att förstå berättade mamman,
alltså den halvan av Normans hjärna som var hans mamma
att man måste gå tio år tillbaka i tiden
då Norman mördade sin mamma och hennes älskare.
Han var redan sjukligt störd och hade varit så sen sin fars död.
Hans mor var en klängig och krävande kvinna
och de bodde ihop i flera år som om det inte fanns fler människor i världen.
Sen mötte hon en man
och Norman kände sig åsidosatt.
Det fick honom att gå över gränsen och han dödade dem båda två.
Att döda sin mor är nog det hemskaste av alla brott
och allra hemskast för sonen som begår brottet.
Han fick sudda ut brottet, åtminstone ur hjärnan.
Han stal hennes lik.
En kista med tyngder begravdes.
Han gömde kroppen i fruktkällaren
och behandlade den till och med för att bevara den.
Ändå räckte det inte.
Hon var där, men hon var ett lik.
Så han började tänka och tala för henne.
Han gav henne halva sitt liv.
Ibland var han båda personligheterna och konverserade.
Vid andra tillfällen tog mamman över helt och hållet.
Han var aldrig helt och hållet Norman, men ofta bara mamma
och eftersom han var så sjukligt svartsjuk på henne
antog han att hon kände likadant.
Om han var attraherad av en annan kvinna
blev mammadelen i honom galen.
När han träffade er syster
blev han betagen och upphetsad av henne.
Han ville ha henne.
Då gick den svartsjuka mamman igång och dödade flickan.
Efter mordet återvände Norman som från en djup sömn,
och som en plikttrogen son sopade han undan alla spår av brottet
som han var övertygad om att hans mor hade begått.
Varför var han klädd så?
Han är transvestit.
Inte riktigt.
En man som klär sig i kvinnokläder för att uppnå en sexuell förändring
eller tillfredsställelse är transvestit.
Men Norman gjorde bara allt
för att hålla kvar illusionen att hans mor levde.
När verkligheten kom för nära,
när fara eller begär hotade illusionen
klädde han ut sig, till och med i en billig peruk.
Han gick runt i huset, satt i hennes stol och pratade med hennes röst.
Han försökte vara sin mor.
Och nu är han det.
Det var det jag menade när jag sa att hans mor berättade.
När det bor två personligheter i hjärnan
pågår alltid en konflikt och kamp.
I Normans fall är kampen över
och den dominerande personligheten har vunnit.
Och de 40000 dollarna? Vem fick dem?
Träsket. Det var ett svartsjukedrama och hade inget med pengar att göra.
Han känner sig lite frusen. Får jag ge honom filten?
- Visst. - Okej.
Tack.
Det är sorgligt när en mor måste uttala orden
som fördömer hennes egen son,
men jag kunde inte låta dem tro att jag skulle kunna begå mord.
Nu spärrar de in honom så som jag skulle ha gjort för flera år sen.
Han var alltid ond
och han tänkte säga att jag dödade flickorna och mannen
som om jag kunde göra nåt annat än att sitta och stirra
som en av hans uppstoppade fåglar.
De vet att jag inte ens kan röra ett finger och det gör jag inte heller.
Jag ska sitta här och vara tyst ifall de misstänker mig.
De iakttar mig nog. Låt dem göra det.
Låt dem se vad jag är för en person.
Jag tänker inte ens smälla flugan.
Jag hoppas att de tittar. De kommer att se.
De kommer att se och förstå
och de kommer att säga: "Hon kunde inte ens ha ihjäl en fluga."